74 
djuren. Endast organerne för det vegetabiliska 
eller organiska lifvet, det lympliatiska och åder- 
systemet, hafva de gemensamt med vexterne. Alla 
de öfriga systemerne, muskelsystemet och nerf- 
systemet kunna ej finnas lios vexterne, emedan de 
ej der beliöfvas. 
Yextens i'ot finner födan för sig i jordens 
humus af förmultnade organismer. Djurets föda in¬ 
kommer genom munnen oberedd, ännu i sin organi¬ 
ska form. Den mäste således i hast förvandlas till 
humus. Dertill fordras ett system för saliven, 
för magsaften, för gallan. Hvad luftens syre 
långsamt åstadkommer för att bereda hunuts föl* 
vexternes rot, det måste ske genom en konstig, 
inre apparat hos djuret. -— Yextens rötter krypa 
fritt och förlänga sig i jorden. När de utsugit 
sin portion humus, gå de vidare för att söka en 
nv. Djurets rötter äro deremot inneslutne i sin 
säck. I stället för att vexternes rötter öfvergif- 
va den utsugna humus, måste den utsugna hu~ 
nnis öfvergifva ledigtvis magens rötter. Del- 
före hafva djuren en anus. 
Denna oändliga mängd af combinationer, som 
genom en så complicerad organism biel en möj¬ 
lighet, gjorde för Naturen lätt, att stiga i alla 
nuanser af form, och af fullkomlighet, ända up 
till sitt jordiska ideal, menniskan. Blott derige- 
nom att vexten endast lösgjordes från jorden, lor 
att blifva fri och således djur, utbildades denna 
frihet igenom alla grader ända till den intelligen¬ 
ta hos menniskan. 
Det finnes få egenskaper hos djuret, som ej 
/ 
