andra fria men hoppackade säckar af en mängd 
olika former, innantill försédde med en grynig 
zellichte Substans. Da således vår mening- af- 
vikcr helt ocli hullet ifrån de öfriga författarncs , så 
torde det vara vår skyldighet att anföra våra skäl för 
denna mening. Vi yrka 2:ne saker: l:o att säckarne 
icke äro liopvextc med sidornes ytor, utan de äro full- 
komligen fria, <teli 2:o att de endast äro hopvexta i 
kanterne förmedelst en hårdnad slem mig solid massa. 
Författarne dcremot antaga , att säckarne äro hopvexta 
med deras sidor, men ej hopvexta med deras kanter. 
A åra skäl äro följande: a) Alla säckarne upkomma 
i ett slem, och äro mer ocli mindre ellipsoidiska. 
IVär dc nu under utvexandet närma sig med de con- 
vexa delarnc-, för att tangera hvarandra, följer deraf 
livarken att dc hopvexa med desse tangerande delar, 
ej heller att cn öppning blir i de mellanrum, dit 
slemmet hoppressas. Tvertom har membranen ingen 
limmande egenskap, emedan det är endast slemmet, 
som har förmågan att hoplimma. 1») När man dilacc- 
rerar cellulväfnadcn, så sönderslites aldrig memhra- 
nen, hvilket skulle ske, i fall 2 memhraner voro 
hopvexta. c) De i säckarnes kanter sig visande fiber- 
1,ka Il,,eer ’ hvilka förf:ne anse lör mellangångar, ä- 
10 prec, * t nf samma nat «r som den fiberlika strim- 
»oan, 1,vilken omgifver eönfervernes leder; men den¬ 
na strimma är solid, altså äfven dessa, d) Vi hafva 
i det uti Lcip/Jg. utkommande arhelet réprésenta 
"’ A,g " Ca löropécnne, Hvrai,. 2. visa( , M 
’* fullkomliga a constriierad 
■ 0m Madea< ölVeilurd, och alt dc mcllaavä.ar 
SW "' "™ —B» ccllulcrne. „cl, sclm 
