97 
42, 
Författare i Yextanatomicn. 
Man har kallat läran om vexternes elementar- 
organer Vecc t anatomi. Säsom dessa elementer 
äro microscopiska, kunde denna del af vetenska¬ 
pen ej upkomma förrän efter microscopets uptäckt. 
Genom dess tillhjelp gjorde Italienaren Malpighe 
(1675) och Engelsmannen Grew (1671 och 1682) 
nästan vid samma tid fullständiga observationer 
öfver vexternes inre structur, och öfverlemnade 
båda sina arbeten till samma vetenskapliga sam¬ 
fund, Roy al Society i London. Af denna likhet 
i tid, och af Grews obehagliga förhållande att 
vara medlem af det sällskap, till hvilket Mal- 
pighi meddelade sina observationer, upkom e- 
mellan dessa båda författare en collision rörande 
Verkliga uptäckaren af flera facta. Men Mal- 
pighi behandlade Grew, som sökte kasta ifrån 
sig skuggan af att hafva tillegnat sig en annans 
uptäckt, med fullkomlig granlagenhet. 
Botanisterne, hufvudsakligen sysselsättande sig 
med beskrifningen afvexter, intresserade sig föga 
för Vextanatomien. Linnc försummade den aldeles. 
Enskdta arbeten utkommo; sås. al Leeuvexsioecic 
(1695), Reichel (1758), hvilken gjorde först in- 
sprutningar i vexterne, Jampert (1755), som 
nekade vexternes kärl, J. H. Moldexhawer el- 
ler den äldre (1779), Gukttabd (1745), som 
undersökte glandleme, Baron vo» Gle.che» 
(I///), som 1 synnerhet uplyste hudöppuinear- 
nes natur, Hedwig (1793), som införde läran om 
13 
