98 
kärlen i vexternes hud, &c. Men dessas obser¬ 
vationer ingingo knappast i vetenskapens tlieori, 
och sjclfva U uh AiHELS förträffliga physique des 
tirbres (1758), som begagnade Malpighis och 
Grews arbeten, studerades föga af Botanisterne. 
Detta föranlät slutligen, när genom de praetiska 
vetenskapernes, och i synnerhet Kemiens förän¬ 
drade och mera filosofiska rigtning, behofvet af 
säkra kunskaper i vexternes inre byggnad blef allt 
mer och mer känbart, flera Botanici alt undersö¬ 
ka detta ämne, såsom K. Sprengf.l (1892), 
Bernharoi (1805), Mirbel (1802), Wahi/eh- 
bf.rg (1806), J. J. Moldenhawer (1812), Du- 
trochet (1824). Men aldramest bidrogo till 
vextanatomiens framsteg t ven ne pris, det ena ut¬ 
fåst af Göttingska Societeten och vunnit (1806) 
af Treviranus, Littk och Rudolphi, det andra 
utfäst af Harlemska Societeten och vunnit afKiE- 
ser (1814) för den bästa afhandling i vextana- 
tomien. 
Numera är denna del af Botaniken ansedd för 
en af de vigtigaste; men icke derfore fri hän 
ovisshet och måhända misstag. I det följande 
komma vi ofta att afvika ifrån de författare, of- 
V er hvilka vi lemnat ofvanstående korta, men nöd¬ 
vändiga öfversigt, och hvilka utan tvnvel lagt 
grunden till en noggrannare kännedom af vexter- 
nes organer. 
43- 
Säckarnes olika siag. 
Naturforskame Iiafva urskilt ganska många n- 
lika slag af säckar hos vexlerne (utrrculi)l At 
