det föregående synes, att vi anse dessa olika slag 
blott för olika utvecklingsgrader af ett enda 
grundorgan, den ellipsoidiska membranen. Men 
dessa grader liafva dock bestämda tendenser, el¬ 
ler: säckärne sträfva att utbilda sig- till en viss 
bestämd form. Af dessa bestämda former kunna 
vi antaga 3:ne hufvudsakliga: cellaler, bas t för , 
och häri; namn, som äro föga passande, men 
antagna. Emellan dem finnes likväl ingen gräns, 
ty några former deraf äro så obestämda, att man 
med samma skäl kan föra dem till celluler som 
till baströr, eller till baströr som till kärl. Des¬ 
sa 3:ne hufvudslag dela sig åter i andra former. 
44, 
Celluler. 
Cellulerrtc skilja sig ifrån de öfriga säckärne 
liufvudsakligen genom deras till sferer eller en 
kort ellipsoid sig närmande figur, altså dérigenom 
att deras längd icke mycket Öfverstiger deras 
bredd. De äro likväl endast i ett rudimentärt 
tillstånd, och hos de lägre vexterne, runda, 
men annars altid kantiga eller försedda med af- 
plattade sidor, åtminstone med 2:ne hos de hög¬ 
re. Denna kantighet upkommer genom de ur¬ 
sprungligen sferiska figurernes utveckling ocli hop- 
tryckning på hvarandra, hvarigenom de, i stället 
för att tangera hvarandra, formas till platta sidor, 
som utgöra chorderne af de nästliggande, såsom 
hvarandra skärande förestälda, sfererne, liksom 
ccllerne i bikakan bilda regelbundna 6-kanter, eller 
*) Hvilketförbnc kallat ofullkomlig ccllul väf n a d. 
