107 
svarade den äldre, att livarje kula af f ecu ta är 
homogen, och ej omgifven af en membran. *) 
Vida längre än Raspail liafva de författare 
(Sprengel, Rudolpiii och The vin aaus) galt, 
hvilka påstå, att desse gryn sedermera utvexa till 
nya och fullständiga celluler, en sals, som veder¬ 
lädes af Link och Mirbel. **) 
Dessä gryn finnas ymnigast uti frön, samt rot¬ 
knölar; mindre ymnigt uti stammen, t. e. märgen 
(f, 9 & 10). 
2. De gröna grynen, som Kemisterne kalla 
det gröna satsmjölet, (Cloropliylle, Chromule 
Dec. Harziger FarbestoJJ' Lin k) , fins i vextens 
gröna celluler, och äro orsaken till den gröna 
färgen. De finnas dels oregelbundet i vissa de¬ 
lar (t. e. fig, 25. b. d.), dels blifva de mer och 
mer regelbundet stälda i andra, antingen forme¬ 
rande t. e. en klotrund massa i celhdens cen¬ 
trum (f. 2), eller fördelad i vissa bestämda figu¬ 
rer på cellulens inre membran. Aldra regelbund¬ 
nast blifva de i Confervoldcrnes celluler, der de 
ofta ställa sig i högst märkvärdiga figurer, t. e. 
stjernor, dubbla spiraler, (Zygncma), i longitu- 
diuala lineer ( Chara ) &c. 
Äfven dessa gryn har man velat förklara för 
*) Bull - univ - Sc l>t- 1826. Ann, dc Chira, XXXI. 337. 
•*) Ofvannämde författare, Spheisgel &c., liafva miss- 
l.igit sig, som ofta händer, dcrigcnom , att de parat 
cn sanning ihop ined ett misstag. Det är en sanning, 
att cellulerne i början likna punktlika gryn. Meu det 
ar ett misstag, att de punktlika gryn, hvilka ligga 
i cellulerne, någonsin utvexa sjelfve till celluler. 
