/ 
108 
kemiska nederslag. Men man kommer ej öf- 
verens om deras egentliga kemiska natur En 
del anse den lör vaxartad, t. e. Berzelius; * *•) ) 
andra för harzartad, t. e. Litnk, Sprengel, De- 
cais oolle. — Märkvärdig är äfven Dutrochets 
mening, som genom alkaliers och syrors verkan 
derpå, trott sig finna dessa gryn vara af samma 
natur, som nerfsubstansen hos djuren. Ma- 
caire har bevisat, att det är samma gröna äm¬ 
ne, som genom egen färgförändring färgar bla? 
den röda ocli gula om hösten, äfvensom det ger 
blomkronan sin farg. Den gröna färgen upkom- 
mer hufvudsakligen genom ljusets inverkan. Vex¬ 
ternes blad gulna genom brist på ljus, och åter¬ 
få den gröpa färgen i starkare ljus. ***) Till 
och med stärkelsegrynen förvandlas till gröna 
gryn i ljuset, t. e. i potäter, som gro i dagen. 
Men det är dock icke endast ljuset, som kan bild? 
det. Redan Humboldt fann uti mörka grufvor, 
u p fy kla af vätgas, vexterne lika gröna som i sol¬ 
ljuset. Deraf förklaras hvarföre det gröna ämnet 
kan utbilda sig äfven i det inre af vexten. Em¬ 
bryo, oqkiadt innesluten inom sina hinnor, är i 
flere vextfamiljer grön, äfvenså innersta vedringe? 
närmast ikring märgen, barken under den grå e~ 
pidermis på fläder o. s. v. 
*_) Berzeiu Lärobok p. 323. 
*•) Äfven Fouhcrois och Vaitqvehn funno eft djurisk? 
ämne i vexterne* färgämne. Annalcs du Mus. XV. 
p. ~f). 83. 
Denua observation, som nian orätt ansett Ray först 
hafva gjort, finnes redan hos AristoteIiKS i dess allä. 
om färgurnc, 
