m 
rens mjölk fins i secretiousorganer, är stillaståen¬ 
de:, ymnig, utsipprar vid minsta tryckning, flyter 
tii!, när kärlet blifvit uttömdt, och förvaras i cel- 
1 11 ler, aldeles lika med livad man med någon sä¬ 
kerhet vet om mjölken hos vexterne. 
47. 
Cellulsysteinerne. 
Cellulcrne äro icke strödda; de utgöra samman¬ 
hängande massor, eller systemer. IVlan kan dei- 
af urskilja tvenne slag. De större, som utgöra 
ordentliga lager i vexterne, äro bladens båda 
inre cellullager , öfvahuden, yttre barken, 
märgen och märgslrålartie. Om dessa komma 
vi framdeles att handla. De smärre cellulsyste- 
merne ligga inbäddade i de stora lagren, och ä- 
ro saft gång ar, glandlcr, hår och insugnings- 
papUler; luj t gångar, burk öppning ar och hud¬ 
öppningar. *) 
•) Man loin fråga livad begrepp man hör göra sig om 
dylika organsystemer, som jemte vcxlens allmänna 
tendens eller lif, tillika liafva cn egen tendens för 
sig sjelfva. Hvar ocli en finner t. c., att fjadnn pa 
en ° fogel, håret på ett didjur hår tillika en individu¬ 
ell utveckling, och att dessa till en del förhalla sig 
till djuret, som en parasitvext, t. e. cn svamp, för¬ 
håller sig till den vext, af hvars safter den föder sig. 
Enda skillnaden är, att organet är beräknadt att bi¬ 
draga till det helas bibehållande tillika. Hos dessa 
organer finnes ett eget lif, hvilket visserligen sam¬ 
manhänger med moderkroppen, men som till ende 
Or deraf oberoende, nästan P & .amma sätt som tradet. 
/ 
