118 
het i vexternes yta. De äro oftast också runda 
och små. De kunna finnas på nästan alla delar 
af vexten, och variera efter olika vextfamiljer. På 
bladens såguddar finnas de t. e. på pilarterne; på 
bladstjelkarne hos Inga; de utgöra basen af hå¬ 
ren på Nässlans blad, och innehålla der det brän¬ 
nande ämnet; på Rosorne, på Drosera utgöra de 
hårens spets. De vigtigaste äro nectarglandlerne 
i blomman. Liksom saftgångarne innehålla gland- 
lerne en mängd olika ämnen; *) och på nästan 
alla blad, som lukta starkt, kommer lukten ifrån 
glandler. 
Märkvärdiga glandellika kroppar har Kieser 
funnit i luftgångarne af Calla, till sin natur än¬ 
nu obekanta. **) 
Guettard monografiserade glandlerne först 
(1745), derefter Sciiraivk och KrockEr, sist 
Miubel. 
49. ' 
Hår. 
Ilår (Pili) äro trådformiga eller coniska ut- 
vexter på plantornas yta. ***) Liksom glandlerne 
äro de gemensannne med djurriket. De slutas of¬ 
ta med en glandel i spetsen, eller utgå undei- 
stundom ifrån en glandel. De bestå af celluler 
som glandlerne, tillhöra ytan som de, men skilja 
») Enligt; Rudolphi p- 131 innehålla glandlerne aldrig 
annat än harz. 
**) Kieser t. II. f. 22, 23. 
■■■) Understundom äro do WulUiU (t. «. Verltlicum 
pulverulentu m). 
