122 
ga ställen, der utdunstningen är vida starkare, 
vexterne blifva mera håriga, emedan safterna blif- 
va tjockare och mera förarbetade, så att orsaken 
till en skadlighet, här, liksom öfveralt i den or¬ 
ganiska naturen, sjelf åstadkommer sitt botemedel. 
På bladen finnas håren hufvudsakligen på nerf- 
verne, samt mera på undre än på öfre sidan; och 
Sprengkl trodde derfore att de stodo i samman¬ 
hang med spiralkärlen, *) hvarmed de dock ej 
hafva ringaste direkt gemenskap. Yngre vexter 
äro mera håriga än äldre, dels af det skäl, att 
sedan delarne vuxit ut, blifva håren glesare, dels 
derföre att deras lifsperiod är kortare än delens, 
hvarpå de vexa. 
För öfrigt måste man icke tro, att hår vid al¬ 
la tillfällen äro till för något visst ändamål i aIn¬ 
seende på vextens trefnad och bibehållande. Of¬ 
ta finnas de endast för att uppfylla det allmänna 
ändamålet, att nuansera former. Understundom 
äro vexter livarandra så lika, att den ena arten 
knappast skiljes genom annat, än harens narvaro 
eller större mängd, ifrån den andra. . 
Märkvärdiga kroppar har Budoi.phi optackt i 
luftlakunerne af Nymphasa alba och lut ca , (ej 
ide öfriga arterne af Nympheaceerne) synbara 
nästo blotta ögat, liknande ^-nlornnga h^ 
I)e finnas der i otalig mängd ifrån bladstjelke 
början ända i sjelfva blombladen, men felas a - 
deles i roten. Minsm, har älven fromt nag a 
dylika kroppar hos Myrtophyllum. 1 
par äro således högst isolerade organer, oel. for 
Sv b* Aivl. I. 0* 131* 
i 
