ningar *) i öfverhudon omgifne af 2:ne lialft el- 
Iiptiska eller månforiniga celluler, hvarigenom de 
tillslutas eller öppnas (fig. 11), 2(3). De finnas 
allmänt på bladens öfverhud, ocli mer och min¬ 
dre allmänt på sådane delar, scin äro modifika¬ 
tioner af blad, såsom kotyledoner, blomfoderblad, 
blomblad, och fruktvalyler, äfvenledes på örternes 
gröna stam, men aldrig på trädens stam, der de¬ 
ras plats uptages af barköppningarne, hvaraf be¬ 
visas bådas gemensamma härkomst. 
Deras egentliga plats är bladen, men på des¬ 
sa i synilcrhot deras undre yta, och då de fin- 
nas på den öfre, är detta snarare att anse som 
ett undantag, ehuru man måste medgifva att des¬ 
sa undantag äro mångfaldiga. **) 
•) Mirbel antager att öppningen ej fin:?, att den är en¬ 
dast en optisk illusion. Etern. p. 3fi. Rudolphi och 
Spkengei. hatva sett stomata med 4kantig öppning, 
t. c. tios Aloe, men detta bestrides af Molbenhawsr. 
**) På båda ytorne finnas de hufvudsabligast tios krypfo- 
kofyledonerne (utom Cyperoideer, orcliider), eliurii 
mindre tätt på den öfre. Deremot mera sältan hos 
Picotyledoncr, nnnl. hufvudsakiigen på saftiga och 
tjocka blad, på jordliggandc blad, på blågröna blad, 
på slingervexters blad, ocli nästan aldrig på tråd, 
utom några barrträd. (Jfr. Kiksek p. uä). Men det 
gifves äfven tillfällen, då de finnas, tvärtemot regien, 
endast på öfre sidan, och detta sker isynnerhet 
antingen på dc blad, som på undre sidan liafva tat 
ludd, eller dc som simma på vattnet, eller do som 
vända sin undre yta upåt (t. c. A ls t r o em e i i a). 
Li \k nekar dock emot Uudoipui, att blad med tat 
