135 
afdelade genom skiljeväggar i leder (fig. 21); äf- 
vensorn det gröna grynämnet hos dem visar en 
tendens att lägga sig i en viss ordning (t. e. fig. 
4 och 5), hvarigenom de visa en öfvergång till 
punkterade kärl. 
3. De Jiberlika baströren äro de som minst 
kunna förblandas med andra organformer. De ut¬ 
märka sig genom deras finhet, deras längd, och 
deras tenacitet. Se fig. 7 a. 13 a. 16 a. 18 a. 
Det äro dessa, som utgöra tägorna i linet, i 
hampan, och alla de vexter, hvars fibrer man 
använder till tråd, emedan de hafva en utomor¬ 
dentlig styrka, då de finnas i basten. Men de fin¬ 
nas äfven ännu ymnigare i veden ikring kärlen, 
utan att äga en sådan tenacitet, ehuru de äro or¬ 
saken till vedens styrka, och att den ej kan af- 
hrytas tvärt. Genom deras finhet är det svårt 
att observera om de äro platta eller runda, 
och hurudana deras ändar äro; de synas dock 
vara platta hos en del, runda hos andra, och 
uor.s andar, <lä man kan attrapera dem, synas 
4. !>e trårll/ka baströren Sm länga och cy¬ 
lindriska , liksom de föregäende, me.Mnångfaldö.t 
Md, n e, (Se kg. 4 a. 13 b c. 23 b.) De äm 
mndade n r iCkehe " Pr S P etsi «* »Mdar, ulan 
- " , .. r ,: lmna $ P * samma ställen som de öf- 
TJh Zil'' r bl,st ° ch 1 vc< '- ,)e «. hög- 
, och fullkomligare, evolution af de fiberlik , 
.kson, de spolelika äro det af de ellip s “,’ 
soni hos dT^Ska 08 £'7 amma fä-ä-xlring.,; 
gnnom skiljeväggar afde.ta i IX 
