136 
derstundom med en tydlig' grynsubstans (fig. 32), 
hvarigenom äfvenledes dessa synas öfvergå till punk¬ 
terade kärl. 
Barrträdens baströr, hvilka uptaga nästan liela 
de ras vedmassa, är af detta slag. Grynämnet är 
i dem mycket fint, och det som är högst märk¬ 
värdigt, sjelfva märgstrålarne, som i alla andra 
träd bestå af cellulrader, äro i barrträden äfven¬ 
ledes baströr af samma beskaffenhet, som de 
längsgående, Det som vid dessa baströr mest 
väckt författarnes förundran, äro några stora ringar 
uti dem, hvilka ligga i rader^på långs, och somen 
del förklarat för hål, och andra för utvexter. 
Oss hafva de synts vara hål, upkomna genom 
märgstrålarnes tryckning, emedan vi ej kunnat 
finna dem annorstädes, än der dessa korsa bast¬ 
rören. *) 
Baströren äro nästan altid omgifna af en tyd-* 
lig kant eller infattning (fig. 5. 14 b), hvilkert 
går såsom en fiber emellan baströren. Molden- 
hawer anser den också för en verklig fiber; de 
öfriga författarne för en iutercellulargång. Den 
ar tydligen samma organ, som den, hvilken up- 
fyller cellulern^s mellanrum: ett hårdnadt slem. 
Baströren utgöra i stammen dels hela bastlag¬ 
ret, eller den inre barken; dels största delen af 
veden, utom kärlen, hvilkas knippen de omgifva, 
och i de bladiga delarne, åtfölja de kärlen öfveralt. 
*) Man finner äfven mindre ringar, men dessa synas va¬ 
ra blott figurer af grynämnet. — Hos Taxus »över¬ 
går grynämnet till ordentliga spiraler, så att hela ve¬ 
den är upfyld af spiralkärl, det enda exempel ma» 
deraf känner. 
