ir>2 
mosféren, värman och ljttsét i företting, sä ]iär<l- 
nar grynilmifet till fiber, ocli oblitereras mem¬ 
branen. Deremot förblifva ofvannämde kärl ufi 
sitt meinbranösa tillstånd i sådane delar, der brist 
på utdimstning och ljus, samt öfverflöd på rå fuk¬ 
tighet underhåller membranens smidighet och gry¬ 
nens mjuklie t. Derföre hlifva dessa älven vida stör¬ 
re, då deremot spiralkärlen förblifva fina och 
hårda. 
63. 
Karlens funktioner. 
Ieke mindre liafva forfattarrie skilt siir i deit 
Vigtiga frågan om kärlens funktioner. 
En stor del (Swagermann (1782), Compa- 
r .etti , Mirbee, Lixk i sina äldre skrifter, *) 
Dutrochet) **) antaga att de föra vätskor. Den 
förnämsta anledningen till denna mening var, 
att då man satte afskurna vextdelar i en färgad 
vätska, såg man huru denna upsteg i kärlen; en 
operation, som man origtigt kallade injektioner 
eilr inspriitningar. ***) 
*) Anat. i). Gt. 
\ 
*') Dutiiocuet arttiger, att trapp- och punkterade kärl 
föra safvan, men spiralkärlen en lifgifvande vätska 
(Ilec!i. p. 30 & 32). 
■*’*) Den förste, som gjort sådane försök, var Sarraeat 
be la Batsse (1733); dcreftcr Dvhajiel , Bönset , 
Reichel , Cojiparetti , TjIVK , Frexzel, RuDOLPHI, 
Berviiariti , Cotta , MiaBEi. lör Spf.exigel miss¬ 
lyckades dc; för alla de öfrlga lyckades dc på det 
sätt, att man såg vätskan upstiga i kärlen, i synliei- 
