185 
4. Shugga. Frönas natur är att gro i jorden, 
således betäckta. Sennebier och Ingenhouss 
funno äfven, att solljuset verkar skadligt på gro- 
ningen; Link och De Saussure, att det blott 
är det direkta solljuset, som skadar, hvilket för¬ 
klaras genom den öfverdrifna värmen, som der- 
vid i en fast kropp uppväckes. Det är dock tro¬ 
ligt, att frön gro bättre i fullkomligt mörker, än 
i äfven indirekt solljus. 
Månans ljus tillskrefs i fordna dagar en stor 
verkan på frönas groning, äfvenså väl som på 
andra organiska fenomen. Att så i ny ansågs 
förmånligare än i nedan. Man har i senare tider 
förklarat denna tro för en fördom, ehuru man å- 
terfinner den i alla länder. *) Arago har nyli- 
jgen förklarat månans verkan genom ljusets ra- 
diation. 
Desse, och i synnerhet de 3 första, äro de 
for gromngen nödvändiga momenter. Man har 
äfven uppgifvit andra, om ej såsom nödvändiga, 
åtminstone som fördelaktiga för detta ändamål. 
•Sprengel **) uppgifver kolsyran för den groende 
kextens enda näring, då vi veta dock att vextcn 
a detta tillståndet tvärtom lösgör sig från sin kol- 
sy;a och kolsyran är enligt De Saussure ***) 
äfven 1 den minsta portion skadlig för groningen, 
<OC 1 01 ( 10 J er ( en 5 sa om man borttager, t e 
tgcnom^osläqkt ka % den kolsyra, S J ^ 
*) Sandakich i Phil. Tr. för 1G70. 
**) Vom Bau p. f,] 4 . 
De Saesserk reell. p. H ) & p. 2G 
24 
