188 
Detta tyckes till en del strida med ofvanstående 
anmärkningar, då ett af fenomenen vid groendet 
ar att fröet försättes i samma tillstånd som då det 
var omoget. Men man bör dervid märka, att 
om än näringen är lika beskaffad i det omogna 
och groende fröet, är fröet olika stort, dess in¬ 
nehåll af näring olika, hinnorna tjockare i det 
omogna fröet, och broddens kraft att genombry¬ 
ta dem, mindre. Också antyda försöken, att min¬ 
dre mogna frön gro äfvenså väl som fullmogna. 
Så fann Senwebier., och så finner livar och en, 
mindre mogna frön gifva — ehuru svagare —• 
plantor. Sålunda har man äfven härledt branden 
i hvetet ifrån de omogna frönas groning, och 
der fö re som botemedel föreslagit sådane opera¬ 
tioner , hvarigenom en mindre groningskraft för- 
störes, men en större bibehålies; (betning i skar- 
pa ämnen, afskumning, såning af gammal hvete). 
Fröet bor icke öfver stiga en viss ålder . 
Groningskraften förloras naturligtvis efter någon 
tid. Men häruti råder den största olikhet för o- 
lika frön. *) Någon annan allmännare regel har 
man derföre icke, än att oljiga frön förlora den 
snart, emedan oljan lätt härsknar, och mjöliga 
frön senare. — d** äldre fröna äro, desto sena¬ 
re gro de. En period måste således inträffa, hvar- 
efter de aldrig gro. Groningskraften kan längre 
*) M angifera I » d i c a maste enligt Wallicii genast 
sås, Q u c lcus arter förlora äfven groningskraften 
snart, Kaffe inom 5 eller 6 vet 1 or. Melonkärnor l>i- 
kcliålla den 19 år, äfvenså flera Leguniinoscr; Sädes¬ 
sorter i 109 år. Jfr. Vet. Ak. handl. 1757, p. 53. 
