200 
Äfven bland sjelfva dikotyledonerne finnas några 
normala afvikelser. Flera än två hjertblad före¬ 
komma så ofta hos Barrträden ( Coniferce ) att man 
kan anse ett sådant större antal hos dem för nor¬ 
malt, äfvensom deras grupp för den enda, som 
man kan kalla Polykotyledoncr. *) 
Vicieerne — en afdelning af Leguminoserne 
•— äro den enda grupp, hvaruti 2 outvecklade 
hjertblad är normalt, t, e. Bondbönan, ärter 
m. fl. 
Lägre Hjertbladsformer. 
Det tredje slaget af afvikelser liafva vi sagt ut¬ 
göras af de vexter, genom hvilka naturen upp¬ 
stigit från rudimentära former till de normala. 
De utgöras iiär af de lägre vexterne — ifrån 
svamparne ända till ormbunkarne —, hvilka alla 
dermed utmärka sig, att de ieke hafva några 
blommor. Man trodde en tid, att efter de ickc 
hade blommor, hade de ej heller frön, samt att 
de voro produkter al en generatio aequivoca. Man 
har sedan funnit, att de frambringa organei, 
hvilka tjena till deras reproduktion, men som 
skilja sig från frön genom en mängd olikheter. 
De bestå af en kulformig blåsa. De innehålla, 
säga författarne, intet embryo. De ligga till¬ 
sammans i ett slemartadt ämne, inneslutet uti en 
säck, som man ansett för en frukt, och gflvit 
olika namn, capsula, theca, sporangium; de 
hafva intet hilum, ingen frösträng, och slutligen 
\ 
FiscnERB Bcytr. zur Bot. Syst. p* 
