202 
ni lärobok. Men sä som, i fall vi helt och häl- 
l<t förbigå dem, en tanka skulle uppkomma, 
Som just strider emot den allmänna ideen, vi öf- 
v era It framstält, att ingen lucka i naturen nå- 
gonstädes linnes, skola vi heskrifva förhällan¬ 
det som vi uppfattat det, -ehuru mycket den¬ 
na äsigt än strider fcernot alla föregående för- 
fattärnes. 
t rågan är, huru IVaturen liar ifrån negatio¬ 
nen af vext, eller ett tillstånd utan vexter, kun¬ 
nat uppstiga till den normala utveckling af vext, 
som vi i det föregående beskrifvit. Vi antaga att 
det skett genom många mellantermer emellan ö 
och denna jemförelsevis komplicerade normalform; 
och for att finna sådane mellantermer, vilja vi 
långsamt nesdtiga från denna normalform, för att 
slutligen komma till negationen af vext, till det 
ursprungliga tillstånd, der naturen nödsakats af 
icke-vext likväl bilda vexter. 
Näst intill de i afseende på fröbihlningen nor¬ 
mala vexterne fins en vextafdelnmg kallad Pseu- 
flohotylcrloner, som består hufvudsakligen af 
Marsileaceer, Ormbunkar, Equisetaceer, Mos¬ 
sor och Lcfrermossor. 
Marsileaceeme hafva 2 slags fruktlika orga¬ 
ner, det ena med tydliga frön, fig. 43, som gro 
likt andra frön, och innehålla ett enda embryo, 
samt fullkomligen likna fröna hos Mniopsi- 
deerne (som äro faneroganer, således normala) 
(fig. 45). Det andra fruktlika organet utgör en 
sluten säck (fig. 44), hvaruti innehådas kulor 
nära liknande de fullkomliga vexternes an- 
thercr, oeli som derföre alla anse för hanblom- 
