209 
Jios en stor del Alger, Lafvar, och skorpaktiga 
svampar (Scleromyceter och Coniomyceter). 
Vi tro oss genom föregående framställning haf- 
va visat en serie af olika fullkomlighet i frön 
och groningssätt, hvarigenom den lägsta vextens 
liitvecklingssätt redan visar ett rndiment af den 
liögstas. Nästan hos alla finner man ett slags hjert- 
bladstillstånd, hvilket småningom fullkomnar sig 
toch stiger till den förut beskrifna normalformen. 
76. 
Oeneratio aequivoca. 
Sedan vi sålunda sett liuru vexter uppkomma 
mtur vexter, och funnit att äfven de lägsta haf* 
^a en sådan förmåga att frambringa sin like, så 
■terstår att undersöka om vexter kunna uppkom¬ 
na utan frö, och utan embryo ner —— möjligheten 
if generatio aequivoca, spontanea, originaria. De 
•jamla trodde derpå. 1 Iahvey bestridde denna 
io, och Lin Ne gat Harveys mening lielgd och 
»fveiyigt. Först i senare tider har man genom 
ntestinalmaskarnes och infusionsdjurens närmare 
-annedom blifyit öfvertygad om, att den gamla 
nemngen var den rätta, ehuru den borde in- 
kränkas till de lägsta organismerne. 
Vi antaga här factum såsom gifvet; vi fråffa 
mlast huru det är möjligt, huru det sker, så alt 
‘»turens vanliga kedjelika gäng icke brytes. 
Vi harva visat, att uti det lägsta sättet, hvar- 
■a en vext kan uppkomma utur en modervcxt för- 
irnner Iroorganets individualitet. Ett pulfyer 
'V 
27 
