222 
<ler anstalt, *) om smala ocli lineära blad äro 
bladstjelkar, eller bladskifvor, förfaller genom 
denna asigt såsom en ordstrid. 
Uppkomsten al hjertlika blads fornt förklaras 
väl al Decandolle. **) De uppkomma derige- 
110m att de nedersta divergerande nerfgrenarne 
utskicka grenar åt båda sidor, af hviika de yttre 
blifva längre, emedan de ej träffa något hinder 
af andra närgränsande nerfver. 
Cellullagret synes hafva mindre förmåga att ut¬ 
breda sig i vatten än i luften. Derföre äro alla 
blad tunna eller findelta under vattnet, om de än 
på samma vext äro öfver vattnet breda. — Po- 
tamogeton —■ Ranunculus — Uvirandru. — Fet 
jordmon och rik näring befordrar utbredningen af 
cellullagret; derföre få vexter med flikiga blad 
ofta hela blad i trägårdar. JJracontium pertu- 
siurt har hål i bladen (liksom Uvirandru'), natur¬ 
ligtvis emellan nerfvernes cel-Iullager; men dessa 
hål bii mindre i fet jord. 
Hos flera sammansatta blad fins en liten upp¬ 
höjning vid nerfgrenarnes bas, liknande den förut 
af oss omtalade stjelkdynan vid bladstjelkens 
bas, och uti hvilken, enligt Dutrochets obser¬ 
vationer, vilkoren ligga för det besynnerliga fe¬ 
nomen, som visar sig i bladens rörelse och sömn. 
Denna stjelkdyna består endast af en hopad cel- 
lulväfnad, hvilken emot de rörliga bladen afsmal- 
nar emot nerfvens bas; men hos de orörliga ned¬ 
löper något på stammen, hvarigenoin förklaras 
*) Di;ca\d. org. p. 28 ?. 
**) Or g. p. oö(». 
