231 
Sedan bladen utspruckit, vexa de hastigt. Dc 
jfjgga i knoppen ofta hopvikne och hoprullade. 
Utsprickningen, som svarar emot spirandet af 
brodden, sker derigenom att bladet utbreder sig 
iill en plan yta. J>e fa en mörkgrönare färg. De 
ailbilda sin form i kanten, fä tänder, och djupare 
itikar, samt vexa i alla horisontela direktioner, 
■nen föga i tjocklek. 
Deras storlek är begränsad för hvarje art. Se¬ 
dan de hunnit den, vexa de ej mer, men de ve¬ 
getera ändå. De fungera som organer för den 
iifriga vexten i stället för att under vexandet haf- 
ira fungerat för sig sjelfve. 
På samma gren äro de enkla bladen, och på 
»amma bladstjelk äro de små bladen af ett sam¬ 
mansatt, mindre, som sitta nederst och öfverst, 
>ch de medlersta störst. Dock tilltaga de nedre 
nera ocli hastigare i storlek än de öfre aftaga. 
Efter någon tid affalla bladen, och häruti rå- 
ler mycken olikliet hvilken likväl beror af vex- 
••ernes öfriga natur. 1. Örter — d. ä. de vexter, 
i ivilkas stam förgår efter blomningen — förlo- 
a sina blad jenite stammen, eller så snart den 
►»lommat, utom några af de undre bladen. Rot- 
daden förblifva längst på dem med perenn rot; 
aini de förvissna alclra först på dem med årig rot. 
-• De träd, som årligen en gäng komma i dvala, 
•Iler åtminstone förminska deras vegetationskraft, 
— således i synnerhet träden i de kallare klima- 
f n 5 fälia sina blad en gång och på bestämd 
id hvarje år; *) de, som tillhöra ursprungligen 
) I L ii ro pas diifhus fäller Tamarind 
°>i X gungcr sina 
