238 
Klängena äro ofta greniga, emedan bladnerf- 
ven kan vara grenig, t. e. på t ieieerne, Cobcea. 
Märkvärdig t hos Clematis är att dess klängeli- 
ka bladstjelk quarsitter sedan bladen alfallit. Än-» 
nu märkvärdigare äro klängena på Ncponthes, 
hvilka, utgående frän bladets medeluerf, utvidga 
sig till en liten kanna fylld med vatten. 
Klängena söka ej upp sina stöd, men enligt 
Mohls observationer * *), då de träffa dem me¬ 
delst omedelbar beröring, veckla de sig derefter 
ikring dem, hvarvid stödets natur är alldeles lik— 
giJtigt. 
Klängena finnas hufvudsaklige.il hos 1 icica> A 
Mi mosece, Passjlorece , Cucurbitacece, Sapiti- 
dcicece , och Smilcicece; men det är i synnerhet 
hos de arter deraf, hvilka hafva en svag stam, 
som ej på annat sätt kunna uppehålla sig i höj¬ 
den, än medelst dessa i stället för händer tjenan- 
de organer. Således hos J icia Jaha eller Bond- 
hönan finnas inga klangen, emedan hon har en 
stark stam, men Åkervickan har klangen , e- 
medan hon har en svag oeli nedfallande. De 
hafva äfven derefter sitt vextställe. Derföre lyc¬ 
kas vicker sådda med hafre bättre än ensamt 
sådda. 
3 . Bladtörnen äro tagglika utvexter, hvaruti 
bladens nerfver förvandla sig. På samma sätt', 
som olika delar kunna förvandlas i klangen, äf-= 
vara orabildade blad. — En tredje förklaring vore att 
(le äro förvandlade blonjstjclkar, 
*) HIoHii vann år 182G yriset för en skrift rörande sliu- 
gervexter. 
