250 
blir den hvit eller brun, saftlös, svampaktig, 
elastisk, med stora tydliga celluler. Den bestar 
väl endast af cellulei, *) men deribland finnas 
hos många vexter saftgångar, t. e. hos Lysimachia, 
och regelbundna luftgängar — t. e. hos Rosa, 
Rubus frulicosus, / aln bl trädet , Kyssa, Phy- 
lolacca, Jasminurn. — Genom förtorkandet och 
stammens fortvexande uppkomma tillfälliga luft¬ 
gångar uti märgen, t. e. hos gräsen, uinbeilaterne 
m. fl. 
Märgens verksamhet och lif fortvarar längre 
hos träd med perenna blad, t. e. hos Lagren, 
Buxbom, än hos träd med åriga blad, hvilket 
antyder en öfverensstämmelse emellan bladen och 
märgen. 
Märgen är i början kantig, och antalet af 
dess kanter rättar sig efter antalet af bladens 
hufvudnerfver. 
Man har tvistat om märgen alltid behåller sam¬ 
ma storlek eller icke. Vid en flygtig undersök¬ 
ning tror man sig finna, att märgen småningom 
igenfylles och slutligen förvandlas till ved. Äf- 
ven de flesta författare — D (thambo , Mirrel, 
Sfjnebier, Feburier, Litvk , Sprengel , m. fl. 
-— antaga detsamma, och förklara det ske genom 
vedens vexande inåt; **) men andra — Thou- 
*) Decawdouf, har uti Fcrula, Mirriu. uti Mirabt- 
lisi observerat fibrer i det inre af märgen; men <‘i 
närmare upVghvit deras anatomiska struktur. Uec, 
ovg'. j>. 
**) Li iv re naclilr. jj. 47. 
