2(>0 
Isrml.an en bladrosknopp och en grenknonp 
gifv< s (let årven en mängd nuanser. Orsaken till 
grenens förvandling till en bladros är att blom¬ 
morna sitta i toppen, hvarigenom safterne dra¬ 
gas ifrån grenens nedre dd, som derigenom ei 
kan utvexa; men detta sker mer odi mindre. 
Man finner dessa nuanser t. e. hos slägtet Hi- 
eracium. Emellan en blomma och en gren med 
bliul gifves således icke någon bestämd gräns. 
K o HLi.ji visade först, att alla knoppar taga 
sin begynnelse ifrån märgcylindern. De utgå 
ili an den punkt, der ett spiralkärlsknippe skiljer 
&ig den från, för att formera bladet. Derföre sit¬ 
ta knopparne i bladvinkeln, och om de någon 
gång sitta på sidan eller ofvanför (t. e. Huta, 
Solamim, Hoi'agmece) . så utgå de dock i det 
inre från ofvannämde punkt. — Kwight förstör¬ 
de märgen pä Cramhe och såg knoppar uppkom¬ 
ma inåt märgsidan på märgcylindern. 
Knopparne, liksom bladen, sitta endast på den 
sista årsgrenen; ocli oaktadt man tycker alla trä¬ 
dets delar vara öfverhöljde af blad eller knop¬ 
par, så sitta de dock på ett lOöårigt träd, icke 
på de y^JL a f stammen, utan endast på den sista 
året formade hundradedelen. 
1 allmänhet sitter blott en knopp i hvarje vin¬ 
kel. Men exempel saknas ej att flera sitta till¬ 
sammans, t. e. öfver hvarandra hos Lonicera 
ccei itlca, och Gleditschui; Iriacantha, bredvid 
hvarandra hos Primus, Daphne. Bortskär man 
en knopp, uppkomma ofta 2 andra vid dess si¬ 
dor, t. e. hos l*il. 
Knopparne äro vanligen skyddade for yttre m 
