2/9 
i längd än i bredd, rycka cellulerne med sig- 
Häraf förklaras livarföre Iineära blad, eller med 
laka nerfver, vexa sa betydligt och hastigt i längd, 
men så obetydligt i bredd, äfvensoin livarföre 
grenncrfviga blad vexa nästan likaså betydligt i 
bredd som i längd, samt slutligen livarföre cel- 
lulernes form i rätnerfviga blad blir lång och cy¬ 
lindrisk, men i grennerfviga klotrundaktig, eme¬ 
dan de i de förra dragas blott i en direktion, 
men i de senare så väl i bredd som i längd. 
Så länge stammen icke är annat än hopvexta 
blad, eller så länge den är i dess första ålder, 
så måste den vexa på samma sätt som bladen, d. 
ä. obetydligt i tjocklek, betydligt i längd. Och 
sä förhåller det sig äfven. En Hyacinthstängel 
vexer understundom I tum på en dag, och en 
Jgave-stängel, så tjock den är, tilltager likväl 2, 
d lot om dagen i längd, så att man nästan ser 
huru den vexer. 
Man måste tänka sig stammen afdelad uti styc¬ 
ken, emellan bladen, mtUandelar (merithalles Du 
Ehtit Tii., entren o euds Beg.). Mellandelarne 
vexa annorlunda livar för sig, än hänförde till 
Ilvarandra. Ty i senare fallet är det gifvet, att 
den nedersta mellaiidelen vexer förr ut, än den 
sa framt vevandet slccr jcmt, vexa mångfaldigt mera i 
längd, är af raathematisfca skäl klart. Ty om en cy¬ 
linder är dt tum lång, och en linca 1 diameter, och 
om dess diameter och de M längd hlifvit dubbelt så 
langa, sa har den naturligtvis ökat sig med 3(> I| n i er 
i i.ingd, under det den ökar sig blott med 1 linen i 
diameter. 
