281 
ning ocli mellanskjutning af nya celluler, har jag 
jemfört 2:ne cauliculi af Slcmgbönan af olika 
längd, den ena nemligen 3 gånger så lång som 
den andra. Cellulerne i den längre befunnos 3 
gånger så långa som de i den kortare, hvilkefc 
bevisar, att stammens förlängning skett endast ge¬ 
nom de redan förut bildade ceUulernes utsträck¬ 
ning. 
Rotens tillvext i längd sker åter på helt annat 
sätt än stammens och bladens. Enligt Duhasyiel 
vexer roten endast med spetsen, och hvar och 
en kan med lätthet göra denna observation på 
en Hyacinth-rot, som vexer i en vattencarafe. 
*) Häraf följer att afskurna rötter aldrig vexa 
mer i längd. Man ser också aldrig någon pål- 
rot, som blifvit afskuren, derefter mer förlänga 
stg- 
När stammens årsskott vunnit en viss längd, 
vexer den ej mer. Denna längd bestämmes na- 
liurligtvis af ceUulernes förmåga att utvidga sig. 
När de blitvit så utsträckte, som de kunna blif- 
va, måste de afstanna i sin vext, och årsskottet 
med detsamma. 
På detta sätt ökar stammen siu längd, men 
obetydligt sin diameter. Tjockleken uppkommer 
ipå helt annat sätt, och i en senare period, samt 
derefter årligen, då deremot samma del af stam¬ 
men aldrig mer än förstå året vexer i längd. 
) Keith li’or sig' deremot Iiafva funnit, att vöttcrne ej 
yoxa eu,,a ? t r » etl ändan. Ann. Pliil. vol. XIV. Journ. 
åePhys. 1820. Jan. 
36 
