-man fästat sig antingen vid oväsendti.ga egensk..- 
eller under samma kategori sammanblandat o- 
lika slags vester. Au granska alla dessa olika 
meningar skulle fira oss för längt. \i an ora i 
dess ställe vår egen. — Vi kalla örter alla de 
vcvter, livilkas öfver jorden uppvuxna stam hugat 
genom blomstrens uttömmande kraft, och genom 
ist pä tillräckliga bladknoppar på stammen. 
Detta kan ske af 2 orsaker, antingen genom ett 
öfverflöd al blommor i alla grenarnes andar, t. e. 
på Saxrfragfé , eller genom ett öfverilöd af blom- 
„ior vid stammens nedre del, t. e. lerorna* he - 
rlercefolia, (lleehoma . *) Hos båda förgår stam¬ 
men,' men på olika sätt. Hoten deremot fortva- 
rar olika länge, och oberoende deraf. Vexterne 
äro i detta afseende af 2 slag. En del blomma 
blott en enda gång, och äro antingen år ig a 
(nnnuie), hvilka blomma och dö ut med roten 
första året, t. e. Draba vcrna; eller luurign 
(biennes), livilka blomma och dö ut andra året, 
t. e. Kummin. De öfvergå båda lätt uti hvar¬ 
andra. Endast de kunna likväl blifva tuåriga, 
r ) ll os ilc förra hopa si£*' bladen nedliil . och nian kun¬ 
de kalla dem Bladros-örter. ehuru Bladrosens axel 
kan understundom vara ganska utdragen , t. e. hos 
en del Hi era c ia, men sjelfva örtståndet, har dock 
en pyramidalisk form. Hos de senare hopa sig - bla¬ 
den ieke emot roten. De förra hafva ofta öfver vin- 
tren quarsittande blad, t. e. Sempcrvivum, en 
del Saxi fraga*. De hafva ofta en perenn stam, t. 
e. Vi san g-, 1, n vatem arhorea, men åro dqck 
tydligen örter. 
•/ C 
