295 
Palmens stam liknar fullkomligt lökarnes skif- 
lika stam med den skillnad att de förra arens sku- 
Jika stammar förbi ifva hopvexta, genom hvilken 
under flera år skiflika eller ringlika tillökning 
stammen får en cylindrisk at öfver hvarandra lig¬ 
gande ringar utmärkt form. Palmstammen är så¬ 
ledes icke en vanlig trädstam, och då enligt 
I)e.si’01vtaiM''S upptäckt Palmstammen äi an¬ 
norlunda organiserad än de vanliga trädens, så 
uppkommer denna olikhet genom det olika vex- 
ningssättet. Hvarje ny stam slår rötter i de un¬ 
der varande stamskifvorne. Palmstammen liar in¬ 
gen särskilt märg, och ingen särskilt hark. Den 
har obetydliga rötter i jemförelse med dess ofant¬ 
liga höjd, ingen pålrot, endast skilda fibriller. 
Den grenar sig icke, emedan dess enda bladknip¬ 
pe sitter i toppen, och dess blomknoppar vid si¬ 
dan. *) 
Åfven Gräsen hafva en egen stam, hvilken 
man kallat strä (culmus). Den bar märg, märg- 
cylinder och bark, liksom Dikotyledonerne, men 
ingen ved. Genom sammanvexningen af barken 
med märgcylindern, och genom lagrens hårdhet, 
kunna ej knopparnes rötter nedtränga för att bil¬ 
da ved, hvarföre äfven deras knoppar ej utvexa, 
utom när de träffa jord, hvaruti de kunna nedtränga 
i stället, såsom på alla de sädesarter, hvilka gre- 
ncs natur år af Maepighi, Medicus ocli i synnerhet 
Treviramjs noggrant undersökt. 
J hg^|>tiska D o u in trädet (Ilyphsene) t som är grenigf, 
och Rotangarterne, som hafva en af långa leder be¬ 
slående stam, göra häruti undanlag. 
