< 
0 
298 
knoppar liafva yttre rötter, t. e. J inca, Sinut- 
tron, o. s. v. 
Sådana åro afvikelserne i stammens byggnad 
iios de högre vexterne. Hos de flesta dikotyle- 
«loner finner man den normal och tydlig. Hos 
några al dem, och de flesta kryptokotyledoner 
finnas deremot afvikelser, som liärleda sig från 
deras sätt att vexa. 
l>e lägsta vexterne, Alger, Lafvar och Svam¬ 
par innehålla icke annat än cellulväfnad. Hos 
Mossoine \isar sig’ haslvainad, som ligger i cen¬ 
trum och utgör deras ved; och först hos Lvco- 
podier börja spiralkärlen att visa sig. 
Dessa vexter liafva ingen öfverhud, och såle¬ 
des inga hudöppningar. *) Deraf blir en följd 
att cellulerne utvidga sig friare. De pressas ej 
tillsammans inom den gemensamma huden, och 
på detta sätt kan man förklara, att hos de lägsta 
vexterne cellulerne icke äro kantiga utan runda. 
Äfven den yttre formen hos de lägsta vexteme 
är ganska anrikande ifrån de högre. Delarne 
flyta tillsammans. Hos många finnes ingen sär¬ 
skilt stam. **) 
I 
*) Hos några Lefvennossor synas rudimcnter till hud¬ 
öppningar på bladen, lios några mossor på kapslerne. 
Uti cellulerne lios Sphagnuru synas lineer korsande 
livaramlra i spiral, men ilc äro för öfrigt skilda frårt 
de vanliga spiral kärlen. 
Det är märkvärdigt, att de organer, livilka utgöra 
de högre vexterne, återfinner nian bland Algcrne, 
som särskilta organismer. Protococous >— en Alg 
<—- är ett grönt pulfver pa murar och träd, fullkorn- 
