299 
89. 
Triicl<Jiis lihlor. 
Erfarenheten bekräftar visserligen den a!lnian- 
na satsen, att alla organismer äro till tiden andli¬ 
ga väsen. Men vi finna mänga mellangrader e- 
mellau olika organismers olika lifslängd. l)et 
gifves vexter, som endast lefva en eller nagra ma¬ 
gar, ocli andra, livilkas ålder man beräknat ända 
till 5009, eller nästan samma ålder som den man 
fprdom beräknat för jorden. Det synfes således 
att man icke känner de gränsor, inom hvilka en 
gådan ålder kan lor organismerne bestämmas så¬ 
som omöjlig att öfverstiga. Och om det icke äi 
omöjligt för en v ex t att blifva 5999 är, så lig¬ 
ger ingen fysisk omöjlighet uti att det kan gilvas 
vexter af 10,009, af 20,000 års ålder. *) Ty man 
måste skilja mellan tillfälliga och nödvändiga orsaker 
till organismens död. Fastän de flesta mcnniskor 
dö innan de blifva 40 år, så är dock menrtiskans 
naturliga ålder, nu som i Davids tid, 80 år. —• 
Den naturliga åldren kan icke bestämmas af annat 
än de inre i organismen sjelf nedlagda orsakerne 
ligt så bildad t som cellulernes gröna gryn. Man kan 
anse Protococcus lör den enklaste vexlen. C o n- 
f er ve me utgöra trådar fiillkqmligen liknande eellul- 
radernc i vexternes cellulväfnad ; Zygnpma, trådar, 
som likna spiralkärlen; Ulya, nieaibraner , so ni lik¬ 
na den gröna öfvcrliudcn; Porplijra biommornes 
öfverhud. 
*) Agahuh om inskrifter i lefvandc träd. Lund 
1529 . 
