302 
grena r , så att dess HMllgång ökat sig på 5 år 
lO-o gånger. Man ser således att vexten har 
rad att göra ofantliga förluster och likväl bibe¬ 
hålla sig i ökad lifskraft. 
De äldsta vexterne blifva derföre ojemförligt 
«i!die än tic äldsta djuren, och man finner ingen 
grund nedlagd i vegetabiliteten sjelf tiil vexternes 
död. ])e llesta träd blifva sekelgamla: Furen 
3—400 år, Eken 6—900, Cedren 1—2000, 
Kastanjeträdet, Taxus, Drakblodsträdet, och slut¬ 
ligen Boababsträden få en ålder, som förvånar. 
!Men vissa arter Fikonträd synas genom deras sätt 
att vexa, bestående uti ett oupphörligt rotslåen¬ 
de , verkligen kunna blifva lika så gamla som 
den jord, hvarpå de vexa. *) 
*) Man liar en mängd uppgifter på gamla träd. En. 
Engländare har år 1824 utgifvit figurer på gamla 
träd i England. Vi hafva i en annan skrift visat, att 
heräkningarne i detta afseende kunna stödja sig på 
ganska säkra grunder. Agardh om inskrifter i 
lefvande träd. Lund 1821). Alla resande, som 
besökt Libanon , hafva beskrifvit de der vexande få 
gamla cedrarne. Ett kastanjeträd i England berättas 
vara planteradt i K. Egberts tid, och en Taxus i Ce- 
sars. Kastanjeträdets slam på Etua bar 180 fot i om¬ 
krets vid roten. Drakblodsträdet pä Teneriffa var år 
141)2 nästan lika så tjockt som det är nu. — Baobabs- 
trädens ålder beräknades af Adanson. Ett fikonträd 
vid Nerbudda i Indien kan rymma under sil t skygd 
■J000 man. Vi sc af det föregående att trädens mas- 
gor sta i förhållande till deras ålder. 
/ 
