311 
större eller mindre täthet, och längre eller korta¬ 
re blomstjeikar. Denna olika täthet och längd 
beror i allmänhet af blomstrets direktion. Ju 
mera upprätt ett blomster är, hänfördt till den 
allmänna axlen, desto mera närmar det sig till 
ett ax, eller en blomflock, eller ett blomhufvud, 
ju mera direktionen är horisontel, desto mera 
kan blomstret närma sig en refva, t. e. J eronicce 
med inflorescentia lateralis hafva en racemus, med 
inflorescentia terminalis deremot en spica. Der- 
af kommer det äfven, att de undre blomstjeikar- 
ne i upprätta blomster äro längre än de öfre, 
och tvingas att derigenom gifva en form af co- 
rymbus eller umbella åt det hela. Deraf kom¬ 
mer det äfven, att liggande stjelkar hafva långt 
afskilda blommor, t. e. hos de nedliggande Ly- 
simachice, J eronicce, då hos de upprätta arler- 
ne af samma slägten de sitta i ax. 
91. 
Sammansatta Blomster. 
Dessa olika slag af enkla blomster kunna vara 
sammansatte på 2 sätt. De kunna repetera sig 
sjelfve; t. e. en repeterad blomflock hos Umbel- 
Jaterne (umbella composita), ax på en del gräs 
(spica composita), refva på vinrankan, på Tas- 
silago (racemus compositus), blomknippe hos Eu- 
phorbia (corymbus compositus), blomhufvud hos 
Echinopsideerne (calathis composita). *) 
*) anser blomstret hos hela afdelningen P o 1 y- 
gamia segregata, hvartill lian äfven räknar La¬ 
gas ca, och Cicsulia, vara ett sammansatt blom- 
