gpetsen. Hos Synanllicreeme utspricker det of- 
versta hlomlmfvudet lörst, »ch seila» » - 
n .*AAt men bJommorne i hvart blomliufvud be ij. 
nedåt, me 
ifrån kanten att utspricka. 
93. 
Blomskännen. 
Hvarje gren, eller hvarje knopp sitter 1 vinklen 
af ett blad, således äfven hvarje blomstjelk. Men 
det blad, livaraf blomstjelken stödes, är ofta al 
en förändrad form, hvarföre man kallat det blom- 
skärm (bractea). Men denna förändring är så 
olika hos olika vexter, att den icke kan bestäm¬ 
mas. Bock synes den regien vara gällande, att 
ju närmare blommovne sitta livarandra, oc:s jn 
längre de äro ifrån ursprunglig^, axlen, desto me¬ 
ra förändrade äro blomskärmen. Således t. e. 
blifva de alldeles icke förändrade hos de 1 ero- 
nicce, som hafva enstaka blommor, men starkt 
förändrade hos Veronicae med ax och med refvor. 
Man kallar de förändrade blomskännen Bracteaz, 
men de mindre förändrade folia Jloralia; **) 
*) Broms har häraf bevisat, att hvarje hlorama hos 
Echinops och Lagas ca är att anse rör ett blom- 
hufvud med felslående hlominor, utom en enda, eme¬ 
dan han fann , att utsprickningcn hörjar uppifrån och 
går nedåt, i hvarje blomhufvud, tvärtemot ordningen 
hos de öfrigc Synanthcreerne. 
**) Man har gifvit hos olika blomster olika namn ät 
Momskärmen , t. e. Svepe (iavolucrnin) åt kransen 
af blomskärmcu hos en uinbella, calyx åt de yttre. 
