319 
vexten ofta sitta nära hvarandra, bevisar, icke att 
de äro cl*lar af ett och samma organ. 
Ännu besynnerligare är att man anser den un¬ 
ga frukten tillhöra blomman, men den äldre va¬ 
ra ett särskilt organ. — Vi anse blomman för 
ett ifrån frukten skildt organ, emedan de mot¬ 
svarande organerne hos djuren icke kunna anse s 
tillhöra samma del; vidare emedan de ofta hos 
vexten äro skilda åt; emedan blommans relatifva 
plats till frukten icke är bestämd; än sitter den 
nedanför, än omkring, än ofvanpå frukten; eme¬ 
dan fruktens pistill nästan aldrig utspricker vid 
samma tid som blommans ståndare, eller, om vi 
så få uttrycka oss, de ståndare och pistiller, som 
anses höra tillsammans, sällan mogna på en och 
samma gång. *) 
För att nu gifva begrepp om blommans egent¬ 
liga ursprung, vilja vi något närmare detaljera 
livad vi redan i föregående § derom sagt. **) 
*) C. Spkmgel, i on t fl. Geh. p. 43, liar visat, att 
Anthererne nästan aldrig utspricka vid samma tid , soin 
den pistill, hvilken sitter i deras centrum, och att 
således en frukt icke i allmänhet beflödas af de om- 
gifvandc ståndarnc, utan af ståndarne i en annan 
blomma. 
'*) Denna theori är i det närmaste, i afseende på grund¬ 
idéen, densamma som Lixxés. Spkengel liar en an¬ 
nan åsigt, och tror att den, som är fri ifrån fördo¬ 
mar, måste komina till en theori liknande hans, 
hvilken hetår deruti, att han anser blomman som en 
produkt al ljusets kamp med materien, hvilken sena¬ 
re ljuset besegrar, hvarefter det förbinder sig dermed. 
