325 
n in£, att då kransen är dubbel är den yttre hloiibr 
foder , och om den äi högfärgad den inre blom- 
b rona; när den är enkel är den alltid blomfo¬ 
der, antingen den är högfärgad eller giön. Men 
vi tillämpa den annorlunda; och Jussieit sjelf 
liar ansett kransen lör enkel, t. e. hos C ueuibi — 
laceer, och LUiiflorce, när den i sjeifva verket 
varit dubbel, lläraf följer tillika, att deras skill¬ 
nad icke är väsendtlig. 
Kransblonnnorne kunna antingen vara frivexte 
(flores polysepali, polypetali, Auct. 1 ä t tre pe- 
talis, sepalis liberis), eller hopvexte (orätt kalla¬ 
de flores monopetali, monosepali, bättre gamo- 
petali, gamosepali Dec. , eller petalis, sepalis 
connatis). *) 
Den yttre och den enkla kransen, eller livad 
man kallar blomfoder (calyx) är nu i allmänhet 
grön och bladlik, men högfärgad hos många, t. e. 
T ropceolum , Fnchsia , Punica , Aquilegia, IY7- 
gella, Tilia , Liliiflorce , der man ofta inbillar 
sig att alla bladen tillhöra blomkronan. Den är 
oftare efter blomningen quarsittande (per sist ens) 
än blomkronan, t. e. flugan (1’oeil) på äpplen; 
och i synnerhet hos nästan alla hopvexta blcm- 
*) De termer man dervid nyttjar för att uttrycka en 
större eller mindre hopvexning, corolla 1-petala, 
4-5-partita, 4-5-fida, 4-5-dentata, grunda sig 
på samma origtiga åsigt att den frivexta blomman 
uppkommer genom klyfning af en enbladig blomkro¬ 
na. Räftare vore det att säga: petalis, b as i, ad 
medium, usque ad apicem, i n tubum &c. 
v o a n a t is. 
