348 
wc/m7: då den kan liksom bladet delas i 2 lik- 
1 ;/ Ule 7 halrt ^ hvilken man origtigt kallat ore- 
g c bunden. Sällan är blomman osymmctrisl 
1 en liopve^ta symmetriska blomman är af fle¬ 
ra slag-: trattlik (infundibuliforinjs), geridonlik 
(bypocrateriformis), hjullik (rotata), rörformW 
(tubulosa), Idocidik (campanulata), alt efter sin 
oi m. Den fribladiga kallas kprslik (cruciformis) 
da den har 4 blad i kors, rosenlik (rosacea) 
ncjlA-lik (cariophyllea), agnlik (glumacea) o. s. v 
Den hopvexta lialft symmetriska blomkronan är 
2 Itippig *) (labiata), eller t ung for mi g (ligulata) 
m. fl. Den fribladjga är fjärillik (papilionacea). 
eller sporrlik (calcarata) o. s. v. 
Den lialft symmetriska formen, som merendels 
beledsagas af ståndarnes felslående eller förkrymp- 
mng (t. e. bos Lahiatce, Orchidece» Pelargonia 
um), synes uppkomma genom blommans ställning. 
Om en blomma sitter fullkomligt j spetsen af ep 
stjelk, är den alltid fullt symmetrisk. **) Ofta får 
hela blomstret symmetri, derigenom att blommor-, 
ne äro osymmetriska, t. e. umbeller hos flera 
Umbel later med utdragna kantblommor, blom- 
hnfvydet af Synardherecrne , corymbys af Iberis, 
o. s. v. 
*) Denna form har inan origtigt delat i 2 slag: labiata, 
Uied öppet gap, och person a ta, med tillslutet gap. 
**) Då bladen äro motsittande både hos Labiatae och 
Caryophylleaj, så tyckes blomman böra vara I 103 
båda regelbunden; men dej: är den blott hos Caryo- 
phylle*, emedan blomman sitter i spetsen; icke hos 
L Jt 1 ) i a t iv, emedan deii aldrig sitter i sprisen. 
