358 
102 . 
Fruktämnet. — Egentlig frukt. 
Såsom hela frukten utgör en knopp i spetsen 
af en axel el!er en gren, så kan denna knopp 
fiamsta ejler utveckla sig - nier eller mindre, ur 
denna axel, livilken .är blomstjelken sjelf. Då 
frukten quarblifver i blomstjelken, säga vi, att 
clen är instinkt (immersus, inferus Linn.), och 
den beklädes då deraf, Oenothera, Epilobhim, 
tipplef. Suiåbloir.morne sitta dervid i krans antingen 
otvanför frukten, som i de anförde exemplen, el¬ 
ler något längre ned, t. e. hos Saxifraga. På 
en del räcker blomstjelken öfver frukten, t. e, 
hos CichoracccB, en del Vipsacec b. Då frukten 
åter framstår helt och hållet ur blomstjelken, 
kalla vi den fri (emersus, superus Linn.), t. e. 
hos Carijopkyllece. Äfven denna, frihet har flcre 
grader; hos en del sitter frukten utan skaft, * *) el¬ 
ler på hvad man kallar fästet (receptaculum); hos 
andra på ett särskilt fruktskaft (podogyne et 
gynophore Mirb. , **) tjiecaphore Dec. , carpo- 
i 
ett lika beskaffad t fruktax för kotte (Strobilus, 
Conus) t. e. hos Ilarrträden, Alen och Humle, 
*) På en del vexter är frukten artikulerad på stjelken , 
så att den leinnar ett märke efter anhäftningcn likt 
hilum I 103 fröna, t. e. hos Hasselnöten, Ekol¬ 
lonet, och äkta kastanjen. Hos li ä stkastan* 
jen sitter fläcken icke på frakten utan på fröet, och 
är således ett verkligt hilum. 
**) Mirbei skiljer nemligen emellan Gynoph ore, som 
nr artikulerad med frukten, och podogyne, som ic¬ 
ke är dermed artikulerad. 
