384 
liar ännu icke blifvit observerad bos kryptoga- 
nierne, och synes oss icke ens möjlig- livarom 
mera längre fram. Analogien äter emellan de 
bada slags organerne framstår i ett helt annat 
Jjus, om man med oss antager, att ståndare och 
frukter äro sjelfva metamorfoser af samma grund¬ 
organ, blott på en olika utvecklingsgrad, eller 
att de äro ursprungligen analoga organer. Om¬ 
bytet al ståndarformen till frukt, och fruktformen 
till ett sterilt och blott representatift organ — 
ett ombyte, hvarpå vi framstält exempel redan 
hos de högre vexterne —, kan icke mera blifva 
osannolik uti de lägre vextklasserne; äfvensom båda 
slutligen måste i de lägsta sammanflyta, och så¬ 
ledes blott ett enda organ visa sig, livilket man 
hittills uttryckt dermed, att man sagt, att de väi 
hafva frukt, men icke blommor. 
Vi hafva äfven visat, att just derföre blir den 
centrala knoppen frukt och icke ståndare, att 
vextkraften starkast rigtar sig på den. På sam¬ 
ma sätt finna vi äfven, att de organer hos mos- 
sorne, hvilka vi antagit representera ståndarne, 
endast på det sättet blifva frukter, att en enda 
af de många, som sitta tillsammans, utvexer, och 
de andra förvissna, och att således den vextkraft, 
som ursprungligen var bestämd för dem alla der- 
igenom att den endast rigtar sig på en enda, 
blir tillräcklig att utbilda den till frukt. Sålunda 
se vi nästan aldrig någon ståndare bland de hög¬ 
re vexterne sitta i blommans centrum, dit högsta 
vextkraften rigtar sig; men den knopp, som vi¬ 
sar sig der, blir hvad man kallar en frukt. 
Högst märkvärdig är Nees v. Esetvbecks ob- 
