387 
cellulväfnaden, liksom pollenkornen i antlierae, *) 
och man kan med lika rätt kalla denna Irukt en 
ståndare, hvars pollenkorn bli frön (liksom 1 os 
mossorne), eller en frukt, hvars embryoner likna 
pollenkorn. Endast några Lichener, och i ayn- 
nerliet Alger, som i allmänhet gä högre i bild¬ 
ningskedjan, bilda ofullkomliga blad, och öfver- 
springa således icke bladformen. 4 *) 
Vi kunna af dessa anmärkningar dömma till en 
vexts fullkomlighetsgrad, en fråga, som ofta fö- 
rekonnnit. Man sätter den vanligen uti mängden 
af olikartade delar. Af det ofvånstående synes 
att den måste bestämmas utaf mängden af meta¬ 
morfoser, som vexten genomlöper. De lägsta 
vexterne äro således de, hvilka ej undergå mer 
än en metamorfos (Akotyledonerne). Hos Pseu- 
dokotyledonerne äro blott tvenne successiva meta¬ 
morfoser. Hos Fanerogamerne äro 3:ne, blad, 
blomma, och frukt. Dessa senare vevter måste 
:åter af delas i flera fullkomlighetsgrader, efter 
blommans ocli fruktens sammansättning. Således 
uro de diklina vexterne lägst, och närmast intill 
kryptogamerne gränsande, ocli derefter Herm- 
* 
J Derföre finna vi också pollenkornen hos Rafflo- 
sia och Hy d n or a fullkomligcn liknande cmbryo- 
ncrne hos Svaniparnc. 
) H<»£st upplysande är Sargassernes familj, hos hvilka 
man tydligen ser grenarne i bladveck-n förvandlas fil! 
frukter. Gr.enarne förkrympas småningom ja högre 
Ao och (lä dc hilnnit »in bestämda grad af för- 
krympning, förvandlas de till frukter. 
