398 
Vi finna derefter att dessa speciella former stå i 
ett besynnerligt sammanhang- så väl med den om- 
gifning, hvaruti monaden utbildas, som den, hvar- 
uti organismen skall lefva, att t. e. fenor, vingar 
och ben svara precist emot den sålunda utbildade 
urmonadens tillkommande lefnadsmedium. Man 
kan dervid lätt komma att inbilla sig, att detta 
medium, denna omgifning är just den verkande 
orsaken till den speciella formen. Så är det dock 
icke. Ty denna rigtning för monadens bildning 
är ursprunglig, och sker ifrån dess första ur¬ 
sprung, och kan således icke vara en långsam 
verkan af detta medium. 
Det följer af hela denna framställning, att den 
kollaterala metamorfosen icke är en följd af någon 
strid emellan bildningskraften och momenterne, 
utan förutsätter en prcslabilierad harmoni dem 
emellan. 
När en sådan strid verkligen uppstår, så fram¬ 
kommer tvärtom icke en normal formation, utan 
en abnorm. Denna abnormitet är 2faldig, mon¬ 
strositet, och varietet; monstrositet, då den 
normala formen går förlorad; variclct, då den 
är blott nuanserad. E 11 neger t. e. är en nuan- 
serad form afmenuiskan, uppkommen genom kli¬ 
matets strid med den ursprungliga formen. Ett 
menniskofoster, som genom en tillfällighet liknar en 
groda, är en monstrositet. Momenterne verka så- 
ledes kollateralt endast förstörande eller varieran¬ 
de på normalformen, men icke bildande en ny 
normalform; de verka det olika hjnnet hos orga- 
msmerne. 
