399 
112 . 
Uppstigande Metamorfos. 
Helt annat är förhållandet med den uppstigan¬ 
de metamorfosen, hvilken man i synnerhet finner 
hos vexterne, liksom man finner den hollaterata 
märkbarast hos djuren. Denna är icke en foljd 
afen ursprunglig kraft, utan af denna krafts mo¬ 
difikation genom inverkande momenter, eller af 
en strid emellan den normala bildningskraften och 
momenterne. 
Vexten är bestämd att endast bilda 2 normala 
delar, rot och blad, svarande emot mage och 
lungor hos djuren, således bestämd till ett mi¬ 
nimum i organism, som hos djuret ökas med 2 
nya klasser af delar, rörelseorganer eller muskel¬ 
systemet, och känslo-organer eller nerfsystemet, 
nödvändiga hos djuret, emedan det ej som vexten 
har sin rot och sina blad i omedelbar beröring 
med de medier, med hvilka de skola stå i vexel- 
verkau. 
Men vexten bildar dessa delar uti en oupphör¬ 
lig succession i form af nya utvexande individuer, 
som kallas grenar. Dessa grenar äro i början 
knoppar, och dessa knoppar äro i ett ännu tidi¬ 
gare ögonblick rudimenter, monader af samma 
organiska del. 
Så länge safternes natur, och så länge delar- 
nes succession blifva oförändrade, följa också de 
nya grenarne den ursprungliga rigtningen. Men 
vexten, som ej kan röra sig ur stället, måste un¬ 
derkasta sig de inverkande momenterne mera än 
djuren. I vetenskapens närvarande tillstånd kun- 
4 
