405 
nyssnamae luimmi» 
ne än hos djuren. 
hvarandra, hopvexa med lätthet hos vexten. Man 
kan deraf urskilja 2 slag eller delar, »en ena 
kunna vi kalla hopsömning (conglutinatio), da de 
hopvexta delarne behålla sin bestämda ställning 
och kunna hvar för sig igenkännas, t. e. hop¬ 
vexta blomblad, hopvexta karpeller. I hopkom- 
ningen synes oftast spår af de hopvexta delarnes 
kant. »et andra slaget kalla vi hopjlytning (con * 
fusio), då organerne så hopvexa, att de ej kunna 
urskiljas, t. e. frukten med blomstjelken, då den 
är deruti nedsänkt (fructus immersus, inferus 
Linn., adhaerens Dec.), bladens hopvikuing i en 
solid lök, o. s. v. 
114 . 
Vexternes uppstigande Metamorfos. 
Hela det föregående af denna skrift är egent¬ 
ligen en framställning af vexternes uppstigande 
metamorfos, emedan den kollaterala hos vexterne 
nästan icke lins annorlunda än såsom fenomen af 
organernes hopvexning, förkrympning, eller fel- 
*) Glandlcrnc hos Crucifercrne äro utan tvifvel sådana 
förkrympta organcr. 
1 
