I 
m 
l 
Vi liafva har vid vår afhamHings slut kommit 
till det resultat, som vi i dess början (8. 38') an- 
Vi halva visat, eller sökt visa, att den 
skiftande naturen är dock i det inre en enda. 
Det är kännedomen af sådane lagar, livilka ä- 
ro den vetenskapliga naturforskningens värdiga 
föremål. Den hade en gång denna syftning; men 
syftningen missbrukades, och enligt den vanliga 
oscillationen i menskliga öfvertygelsen, som alltid 
öfvergår från missbruk till förkastande af saken, 
frän för mycket bruk till för litet, utdömdes den 
så kallade iinalfilosofien från naturforskningen. 
Man iick ej längre söka ett ändamål i skapelsen; 
man fick ej bevisa, att intet der är till, att intet 
der sker, utan den djupaste beräkning, korteli- 
gen intet att der bor i naturen en ande. Denna 
senare naturforskningens syftning kan icke vara. 
Hela dess ändamål måste återgå till det ändamål, 
'som man fordom satte för all vetenskap, gloria 
J)EI, och man skall läsa på vexternes blad, 
liksom på bladen i en högre bok, den HÖGSTES 
verk och HANS tankar. 
Med någon värdigare reflexion kunna vi ej slu¬ 
ta Vexternes Organografi. 
•'WVVWWWWUVWV'- 
/ 
