35 
skapen, som afgör i hvilka riktningar naturen framgår, och om den 
ena eller andra characteren blir gällande för de lunna serierne. 
Lika onaturlig grupperingen blir genom förbiseende och hopslå¬ 
ende af de olika serier, som tillhöra en och samma allmännare typ 
(grupp), lika oriktigt är det, och utan tvifvel ännu onaturligare blir 
grupperingen genom att sammanföra motsvarande utvecklingsstadier 
inom olika serier. Det gifves inom Algerne åtminstone 3:ne liufvud- 
serier, som vi kalla Zoospermeer, Fucoideer och Florideer. Man kan 
nästan säga, att livarje särskilt grupp inom den ena motsvaras al en 
särskilt grupp inom de andra. Må man, för att taga ett enda exem¬ 
pel, jemföra Batrachospermese, Chordariese och Gloiocladese. Så be¬ 
synnerligt och afvikande från andra Alger de äro construerade, och 
så alldeles öfverensstämmande sinsemellan, att arter al alla 3 varit 
sammanförde till samma slägte, så synes det oss vara fullkomligen 
säkert att de blott utgöra analoga former inom olika hufvudse¬ 
rier. Batrachospermeerne sammanhänga kanske närmast med Chseto- 
pliora, Chordarieae med Laminarieerne genom Scytosiphon, Gloiocla- 
dete öfvergå genom Scinaia tydligen till andra Florideer. Men Batra¬ 
chospermeerne äro inom de ofullkomligare Zoospermeerne de full¬ 
komligaste i sin underserie, Chordarieerne synas vara en mellanform 
mellan Leathesia och Laminarieerne; Gloiocladea* deremot hos de full¬ 
komligare' Florideerna äro de ofullkomligaste i sin serie; ungefär 
som Cetaceerne, de lägste ibland Mämmalierne, förete en form som 
erindrar om de högste Fiskarne. Då således livardera af dessa grup¬ 
per förbindes med grupper inom livardera af de 3:ne hufvudserierne, 
månne jag icke har rättighet sluta, att de icke äro affina, men analoga 
utvecklingsformer inom de 3 olika serierne. Om på samma sätt jag 
liar några familjer Sanguisorbeae, Scleranthese, Rivineae, Cynocram- 
bese, alla öfverensstämmande deri att de ha ofullkomligare blom¬ 
mor; och om Sanguisorbeae tydligen ha sina närmaste förvandta 
i Rosaceerne, Scleranthese i Caryophylleerne, Rivineae i Phytolaccaceae, 
Cynocrambeae i Portulaceae; månne det då kan vara riktigt att i en 
naturlig gruppering sammanföra de förra apetala familjerna till en 
grupp, och de sednare, med petala försedda, till en annan? måste det 
icke vara tydligt att de i stället äro grupper på samma fullkomlig¬ 
hets stadium, livardera fortgående i serskilta serier till fullkomligare 
grupper? 
Vi ha med flit valt de nyss nämnda exemplen, deraf de3:nesaffi- 
nitet synes så uppenbar, att derom icke kan vara något tvifvel; Cyno- 
crambese deremot ingalunda erkännas som en lägre form till Portu- 
lacese, i det Thelygonum än föres hop med Chenopodiacese, än med 
Urticese, passande i sjelfva verket föga tillsamman med båda. Den har 
Portulaceernes succulenta habitus, 2:ne sepala till de maseulina blom- 
morne, deras ofta talrika ståndare, versatila antherer, deras stundom 
enfröiga och indehiscenta frukt, och fröet i det närmaste öfverens- 
stämmande; den skiljer sig derifrån genom sina ofullkomligt utbildade 
3 * 
