diclina blommor, eller ungefär på gamma sätt som de andra nämnda 
apetala familjerne skiljas från deras iullkomligare ined petala och her- 
maplirodita blommor försedda förvandta. Vi frfiga då, kan man un¬ 
der sådana omständigheter draga i tvifvel att Cynocrambese förhålla 
sig till Portulaceerne, som Sanguisorbea; till Rosaceerne? Thelygo- 
num tillhör således hvarken Chenopodiaceerne eller Urticeerne, för 
så vid t dessa synas vara analoga former af andra serier - , den må vara 
en deras collaterala form, men inom en serskilt serie, som har sina 
egna fullkomligare former. Vi hade kunnat taga den för en collate- 
ral form till Atriplex, om vi icke haft oss bekanta några Portu- 
laceer, och vi icke insett att Sclerantheee vore en apetal form till 
Caryophylleerne - , men då vi erkänna å ena sidan Cynocrambese och 
Sclerantese, å andra Portulacese och Caryophyllea* som analoga collate¬ 
rala former - då Scleranthem ha sina högre former i Caryophylleerne, 
och då Cynocrambese förhålla sig till Portulaceerne så som Scleranthese 
till Caryophylleerne - , så måste analogien tvinga oss att bilda en sär¬ 
skilt serie för Cynocrambem — Portulacecc, och Tlielygonum blir så¬ 
ledes icke en affin, men en analog form till Atriplex och Urticeer. 
Vi ha sett ofvanför att alla de enheter, vi finna i naturen — or¬ 
ganet, individet, arten, slägtet o. s. v. — genomgå en series af utveck¬ 
lingar ifrån en enklare (ofullkomligare) till en mera complicerad form. 
Så är larf, pupa, imago utvecklingsstadier af samma individ - , blad, blom¬ 
blad, ståndare, olika utvecklingsstadier af individerne på ståndet - , så 
Jungermannia' frondosa - och foliosse olika stadier af arternes utveckling 
inom slägtet o. s. v. Om det nu visar sig att 2:ne insektlarfver, till 
och med af mycket olika slägten, öfverensstämma sins emellan vida 
mera än larf, pupa ocli imago af en och samma art - , om 2:ne blad 
eller 2:ne ståndare af till och med de mest olika familjer kunna likna 
hvarandra ganska mycket, under det. blad och ståndare af samma, vext 
visa de största olikheter - , om Jungermannia - frondosse synas vida me¬ 
ra likna Riccier och Marchantier än de tyckas likna Jungermannia* 
foliosm o. s. v. - , hvad antyder detta i sjelfva verket, om icke att oli¬ 
ka organer, individer, arter, som stå på samma utvecklings stadier, 
i sjelfva verket kunna likna hvarandra i yttre utseende mera än sam¬ 
ma organer, individer, arter, på olika utvecklingsstadier, böra \i då 
icke vänta oss att emellan den lägsta och högsta arten af samma shigte, 
emellan det lägsta och högsta slägtet inom samma familj finna till ut¬ 
seendet större yttre olikheter än emellan arter, slägten, familjer o. s. 
v., som stå på samma utvecklingsstadium inom olika serier. Rctu- 
lacem, Salicinem, Cupulifera - , Juglandem, Myricere, Urticem, några af 
de nyares Euphorbiacem, Scepacetr, Garryaccfr, o. s. v. visa i blom¬ 
strets form och i blommans ofullkomliga utveckling en stor öfvcrcn- 
stämmelse - , men antyder denna derföre äfven att alla dessa familjer 
äro affin a? Om vi se Scepacese och de med amenta försedda Euphor- 
biaceerne öfvergfi till andra Eupliorbiaceer med mera fullkomliga 
blommor, om Jtiglande® synas närma sig flera af de familjer, man räk- 
