43 
VI. Botanisternes uppfattning och framställning af det 
naturliga systemet. 
Under vettenskapens tidigaste period, då formerne blott ytligt 
studerades och man hufvudsakligen fastade sig vid de törst i ögon- 
fallande charactererne, var det naturligt att ofta flera skiljda former 
skulle sammanblandas under samma definition och benämning. Små¬ 
ningom upptäckte man olikheter emellan föremål, som man förut an¬ 
sett lika - , man bibehöll då ofta dessa olika föremål under samma huf- 
vudbenämning, och sålunda uppkommo ett slags grupper af högre 
värde än Arten. Ju mindre man ansåg det nödigt att studera de 
mindre i ögon fallande charactererna, livilkas öfverensstämmelse van¬ 
ligen är det säkraste kriteriet på naturlig förvandtskap, desto artifici¬ 
ellare måste dessa grupper utfalla. Då dessutom afsigten med då gjorda 
grupperingar var mindre att sammanföra det öfverensstämmande, än 
att lemna en hjelpreda för diagnosticeringen, så var det ock naturligt 
att man lika väl sammanförde under samma hufvudbenämning 2:ne 
vexter, som hade snarlika blad men olika blommor, som dem hvilka 
liknade hvarandra i blomma ocli frukt. I de förstp systemerna blefvo 
således systemets afdelningar nödvändigt artificiella. Ju mera man 
deremot tog blomdelar och frukt i beräkning, och på dem grundade 
systemets afdelningar, desto oftare måste det hända att dessa afdelnin¬ 
gar kommo att utgöra naturliga grupper. Hos Linné, som grundade 
hela sitt system på blomdelarne, finna vi ock en mängd grupper, som 
äfven nutiden måste anse som naturliga. 
Det ligger i sakens natur att ju mera naturalstren likna hvaran¬ 
dra, ju flera characterer de äga gemensamma, desto lättare upptäckas 
deras öfverensstämmelser. Då individerne nästan fullkomligt öfver- 
ensstämma, så var det naturligt att man tidigt skulle komma till klar 
insigt om individernes utbildning efter bestämda typer, till kännedom 
at arterne. Arternes likhet inom många slägten är äfven så stor, att 
inan jemväl tidigt borde komma till insigt om dessa högre gruppers 
förekomst i naturen. Om några af de grupper, vi kalla familjer, äga 
en så från öfriga afvikaijde och klart utpreglad tvp, att äfven famil¬ 
jebegreppet borde från dem lätt kunnat härledas, så är dock detta 
lallet i vida mindre grad än med slägtena. Tidsordningen för upp¬ 
fattningen af de naturliga grupperne måste följaktligen varit den, att 
de enskiltare föregingo de allmännare och högre. 
Om ock vi sålunda i det föregående sökt visa, att det naturliga 
systemet tillhörde en sednare period af vettenskapen, må vi icke der- 
föie tio, att ju icke naturliga grupperingar kunna förekomma och 
verkligen tidigt förefunnos älven i de mest artificiella systemerne. 
Men de utgjordes hufvudsakligen af lägre grupper, af arter, slägten 
och några få familjer. 
Att Linne klart uppfattat både arter och slägten såsom naturliga 
grupper, och det redan vid tidpunkten af sitt första uppträdande som 
