Vll. Om fornierncs likhet tillfölje af enahanda Organi¬ 
sationsplan, såsom motsatt likhet i vissa partier, eller 
om skillnaden mellan afllnitet och analogi. 
Nulla hic valet regula a priori, nec una 
vel altera pars fructificationis, sed solum sim- 
plex symmetria omnium partium, qtiam notte 
ssepe proprise indicant. Linn. 
Redan den Jussieuska läran om characterernes värdering innebär 
väl att det gifves likheter af 2:ne olika slag - , några som antyda verk¬ 
lig affinitet, och andra som kunna förefinas hos till och med mycket 
olika grupper, utan att antyda något samband emellan dessa grupper. 
Vi ha redan ofvanför sett den tillämpning, som .Jussieu gjorde af den^ 
na lära, liuruledes han, d^raf vilseledd, öfvergaf den naturliga metlio- 
den och grundade, hvad de högre grupperne vidkommer, ett artificielt 
system. Nyare systematici ha i allmänhet trampat de Jussieuska fot¬ 
spåren, och det är endast, så vidt jag känner, hos några få som man 
finner en, fastän kanske något oklar, tanka uttalad om att likheter 
mellan naturkropparne kunna vara af olika slag. 
I Agardhs aphorismi Botanici , Lundi .e 1819 p. ö9 heter det: ”ab in- 
ferioribus ad superiora sensim progressa est natura et quidem in va- 
riis viis et diversis modis. Unde series i Ilse corporum in varia diver- 
gentes semper tamen in perfectiora tendunt - , unde inter inferiores for¬ 
mas superiores ssepe efllorescunt, sed rudes et veluti experimenta 
— — inde factum est ut l:o analogia qusedam et similitudo in diver¬ 
sis seriebus vegetabilium interdum cernatur, quasi progfessa esset ua- 
tura ad perfectionem per eosdem gradus sed diversa via; ut 2:o anti- 
cipationes formse perfectioris in plan tis inferioribus non raro ob- 
veniant; ut etiam in plantis superioribus regressus ad formam im- 
perfectiorem, et ut 3:o forma 1 illa 1 normales aut ejusdem gradus, 
aut superioris, ita interdum contluant ut a-gre limites observentur. 
Duplex est itaque affinitas plantarum, aut ea qune oritur e transitu ab 
una forma normali ad alteram, aut ea qu* versatur imprimis in anti- 
cipatione formse superioris aut regressu in formam inferiorem.” — Man 
torde i sjelfva verket i denna framställning kunna spåra att det före- 
sväfvat författaren det vore likheterne af 3:ne olika slag: l:o, desom 
antydde samma forma normalis (== archetypa Ag.); 2:o de som an¬ 
tydde analoga former inom olika serier (härflytande af liknande col- 
lateral metamorphos) - , 3:o de hvilka utgöra liksom anticipationer af 
en högre, eller återgångar till en lägre form (beroende af den succes¬ 
siva metamorphosens fullständigare eller mindre fullkomligare genom¬ 
förande). Men de betecknas såsom antydande affinitet af olika slag, 
och i den systematiska framställningen spårar man väl svårligen nå¬ 
gon 
användning af de uttalade åsigterne. 
