48 
per. Med denna åsigt sammanhänger antagandet af bestämda talför¬ 
hållanden för gruppernes riktningar m. m., hvarigenom de Friesiska 
åsigterne närma sig de Okenska. Så riktigt det torde vara att antaga 
det naturen, genom utbildande af vissa partier på ett motsvarande 
sätt, inom olika serier frambringar former, som kunna sägas vara ana¬ 
loga, så oriktigt synes det, mig vara att för naturens skapelser liksom 
förutsätta ett så beskalfadt schem, att inom livarje serie en motsva¬ 
rande form skulle förekomma till formerne inom en annan. Se vi på 
tillämpningen, som Fries gjort på vextsystemet i sin helhet, så är tyd¬ 
ligt att den slags analogi inom de olika grupperne, som der åsyftas, 
helt enkelt uppkommer genom den dubbla användningen af insertio- 
nens olikheter såsom characterer. Sedan nemligen 3:ne serier blifvit 
bildade efter ståndarnes insertion på blomkronan, på receptaculum, 
eller på calyx, så fås inom livarje grupper med germen inferum, su- 
perum o. s. v. Samma slags analoga former förekomma i det Jussi- 
euska systemet: både inom Apetalse, Polypetalse och Monopetake före¬ 
komma epigyna och perigyna grupper o. s. v. I sjelfva verket, är det 
riktigt livad vi anfört om skillnaden emellan det naturliga och det ar¬ 
tificiella systemets rnethod, så är klart att det Friesiska systemet, lik¬ 
som det Jussieuska för dessa högre grupper, helt och hållet hvilar på 
artificiel grund*) - , ja! att de till utseendet analoga formerne bli en 
*) Såsom ytterligare stöd härför kan vidare anföras livad Fries 
säger pag. 156: ”Liksom natur och konst, så äro ock natur och system 
motsatta begrepp: båda måste idealisera naturen. Redan våra större 
systematiska indelningar erkänner icke naturen inom vextriket (inom 
djurriket är det vida olika); den utgör tvertom ett sammanhängande 
storartadt helt som vi blott för vår inskränkta uppfattningsförmåga 
måste först sönderdela och sedan, så godt vi förstå, söka hopflicka. 
På vettenskapens högsta ståndpunkt försvinna alla systemer - , åtmin¬ 
stone framställer icke naturen något sådant för erfarenheten. Den som 
framställer ett system kan derföre på visst sätt sägas omskapa natu¬ 
ren men bör likväl alltid besinna, att naturen sjelf måste lemna alla 
materialier för byggnaden och han intet af sin egen fantasi får tilläg¬ 
ga. _ pör så vid t jag kan fatta detta raisonnement, så visar det att 
Författaren ingalunda gjort sig klart reda för skillnaden emellan ett 
naturligt och ett artificiellt system. Erkänner naturen icke våra in¬ 
delningar, så äro de utan tvifvel artificiella, och då ingår utan tvifvel 
något i byggnaden som är tillagdt af egen fantasi. Också synes det 
besynnerligt om systemet skulle för Djurriket vara något annat än för 
Vextriket. Skulle systemet försvinna på vettenskapens högsta stånd¬ 
punkt så nedsjunker ju systemet till en af dessa så kallade Eselbriic- 
ken livarom författaren sjelf säger p. 151, att allt sådant systemat.ee- 
rande till lättnad för nybegynnaren är fullkomligt andelöst. Det sy¬ 
nes mig tvertom son. vore just systemet det mål, hvartill vettenska- 
pen sträfvade, och som den först på sin högsta ståndpunkt kunde 
