dera af dem öfvergår mer eller mindre tydligt till närslägtade former, 
som ha stam oeli blad bildade pä vanligt sätt, och hvilka visa att de 
äro analoga bildningar af olika typer; också har det ännu icke fallit 
någon in, att till en gemensam grupp förena dessa egendomliga, for¬ 
mer. Hos Cryptogamerne återfinna vi alldeles enahanda förhållanden. 
Riccia* och Jungermannne Irond osa' skilja sig från Jungermannise foli- 
osa>, såsom Euphorbise cactiformes från Euphörbier med blad. .In dju¬ 
pare man nedstiger till de lägre Cryptogamerne, desto allmännare åter¬ 
finna vi detta stammens och bladets icke åtskiljande som särskilta de¬ 
lar. kStammarne äro då, liksom hos Cacteerne, än trinda än kantiga, 
än horizontelt än verticalt utbredda i mångfaldiga skiftningar. Men 
midt ibland dessa Cactus-former finna vi andra, som ha stam och blad 
tydligen åtskiljda ( Halyseris , Sargassurn , Delesseria o. s. v. ) Detta 
synes mig i sjelfva verket vara så tydligt, att man måste vara mera 
än lofligt qvarsittande i gamla förut fattade meningar, för att icke ge¬ 
nast erkänna det. Bladskifvan hos en Sargassurn är genomlupen af 
en tydlig nerv med långsträckta celluler, afvikande både till form och 
riktning från sjelfva laminans celler. De olikheter, som finnas emellan 
bladet hos en Sargassurn och bladet hos en Phanerogam, torde knapt 
vara större än mellan olika phauerogamers blad, åtminstone icke större 
än man väl i allmänhet borde vänta emellan en lägre och en högre 
vext. Om således Thallus-bildning förekommer både luts Phaneroga- 
mer och Cryptogamer, om både hos Phanerogamer och hos många 
Cryptogamer (Jungermannice , Sargassurn jemförd med Durvill&a , Ha- 
lyseris jemförd med Dictyota) det är tydligt, att den egendomliga for¬ 
men icke antyder slägtskap emellan dem som äga denna, utan tvert- 
om de, som äga denna form, visa sig tydligen närmare beslägtade med 
former som ha stam och blad åtskiljda, månne icke man är berätti¬ 
gad att antaga detsamma i andra, fall, der likhet i yttre form före¬ 
kommer parad med olikhet i fruktorgiiner? Delesserim-formen uttryc¬ 
ker sålunda en analog utveckling af det vegetativa systemet med åt¬ 
skiljde stam och blad, liksom Ceramii-formen, Sphserococcus-formen 
uttrycker thallus-bildning i olika modificationer. Lika litet som Ha- 
lyseris och Sargassurn, Durvillan och Dictyota äro närmast beslägtade. 
lika litet, äro alla Delesseria-former, alla Spha*roeoccus-former, alla 
Oera m i i-for mer sins emellan närmast, beslägtade. De äro analoga, it kt 
affina. — Det följer vidare, att det gifves Thallophyter såväl bland 
de högre Cryptogamerne ( Mar c hantia ), som bland de lägre, så val 
bland Phanerogamer (<'act.us, Lemna, Lacis) som Cryptogamer. hor 
så vidt man således anser att Thallus-formen uttrycker en egendom¬ 
lig typ, skiljd från de högre vexternes, och man (såsom Endlicher 
och Unger, Lindley, Brongniart) dermed vill characterisera en viss 
afdelning af vextriket, så är detta enligt min tanka lika oriktigt som 
om man ansåge Cactusformen uttrycka en sådan. Vi kunna deremot 
gerna erkänna, att Thallusformen förekommer oftare hos de lägre ve 
X- 
