teme än hos de högre, och torde således böra anses sssom antydande 
en ofullkomligare utvecklings-form af det vegetativa systemet. 
Blad och Btipelhildning. Om vi sett att Thallus-formen, d. v. s. 
icke-ut veck lingen af serskilta appendiculära organer, icke berättigar 
att anse alla derigenom utmärkta former såsom beslägtade, så torde än 
mindre utvecklingen af ett slags blad, och uteblifrandet af ett annat, an¬ 
ses af den vigt att vexter derföre ansågos beslägtade. Hos Potamo- 
geton finnas (hos flera arter) 3:ne olika slag appendiculära organer, 
nernligen l:o Stipler — genom sin hinnartade consistens, genom sina 
2:ne ifrån median-lineen något allägsnade parallela nerver, och genom 
sin ställning innanför bladet tillräckligen characteriserade såsom 2.ne 
till en enda sammanvuxue stipler) - , 2:o l'hyllodier genom sin of¬ 
tast 1 i n e är a form (trinda hos P. natans), sina parallela ncrvei på 
örnse sidor om en costa fortgående från »len breda basen emot spet¬ 
sen, antydande att de motsvara bladstjelkar, fungerande som blad*, 
och 3:o blad — med från petiolus tydligen skiljd lamina, hvars nerver 
äro bågformiga. Om vissa arter (Potam. heterophylla) ha alla dessa 
olika former tydligen utbildade - , om andra (P. demersu) endast ha 
phyllodier och stipler, eller endast phyllodier; om Stratiotes och Val- 
lisneria ha utvecklade phyllodiex - , Hydrocharis deremot stipler och blad 
månne icke enahanda olikheter kunna antagas förekomma hos andra 
grupper, eller att grupper, som endast ha phyllodier, kunna vara när¬ 
mare beslägtade med sådane som ha blad, än med andra phyllodier- 
förande. Förekomsten af utvecklade blad, eller af endast phyllodier, 
betingar en mycket olika habitus - , men finnes denna icke blott inom 
en och samma familj, utan äfven inom samma slägte, så torde man 
kunna vänta den äfven inom andra grupper. Batrachium, Ranun- 
culus, Bupleurum jemförd med andra Umbellater, o. s. v. lemna kän¬ 
da exempel härpå. Olikheten i habitus hos Myriophyllum, Hippuris 
o. s. v. å ena sidan, och Oenothera etc., å den andra, förmedlas genom 
flera Jussieua-arter. Enahanda är olikheten i habitus emellan Cera- 
tophyllum och Trapa, kanske densamma mellan Oentiana och Villar- 
sia. Polygonum equisetiforme förhåller sig till Pol. aviculare, som Al- 
chemilla nivalis till en annan Alchemilla-art. Slägtet Casuarina får 
sin egendomliga habitus på samma sätt som Polygonum equisetiforme 
får sin - , det bör då icke förundra oss, om vi hade att söka dess när¬ 
maste samslägtingar i former, som hade en mycket afvikande habitus. 
Monocotyledonernes phyllodier bära ofta inskärningar eller taggar 
i kanten ( Stratiotes , Yallisneria (spetsen af bladet), Potamogeton crispum , 
Aloe, Agave o. s. v.), hvaraf en viss likhet i .utseende blir en följd; 
men icke berättigar oss detta att anse Bromeliaceerne mera beslägta¬ 
de med Stratiotes än t. ex. med Musaeeerne, som icke ha phyllodier 
och derföre en olika habitus. — Vi vilja naturligtvis icke härmed hal¬ 
va sagt, att det ju icke kan vara characteristikt för vissa grupper, 
att ha endast det ena eller andra slaget af organer utvecklade. 
